A Sikoly széria egyedi látásmódja révén mindig próbált karikatúrája lenni a horrorfilmeknek, de legfőképpen a slasher alzsánernek. A gyakran parodisztikus és kellően önazonos mivolta sikeresen emelte ki a 90-es évekre igencsak megfáradt műfajt az izzadságszagú franchise-folytatások közül. Négy rész után a 2020-as évekre a Sikoly is meglépte azt, amit a Gyerekjáték, a Halloween-filmek, vagy a Texasi Láncfűrészes, és az ötödik részre előrángattak egy soft rebootot, vagy ahogy a filmben is titulálják magukat, egy requelt, ami az első rész eseményeit veszi alapul és azt tekinti a legfőbb hivatkozási pontnak, de folytatásként is funkcionál. Az újragondolás egészen remekül összejött, és a Sikolynak másodjára is sikerült egy kis friss vért pumpálni az azóta ismét megfáradt slasherek vénájába.
A készítők annyira belejöttek a Sikoly-gyártásba, hogy egy éven belül nem csak zöld utat kapott, de a forgatókönyv is elkészült, és le is forgott a folytatás, ami a requel sequelje lett. A Sikoly VI legalább annyira, ha nem még jobban meta, mint az elődje(i), ami néha már túl sok is, de még mindig képes viccet csinálni a műfajból, Hollywoodból, és persze önmagából, miközben a néző sem marad egy jó véres slasher nélkül.
[h]A metróban senki sem hallja a sikolyodat[/h]
Jelen bejegyzés pikantériája, hogy e sorokat írva éppen egy New Yorkba tartó repülőjáraton ülök, és még nincs 24 órája, hogy láttam a filmet. Ha nem lenne elég stresszes a majd’ tizenháromórás út, a Nagy Alma metróitól már előre kiver a víz. A Sikoly a hatodik részre pedig kiruccant Woodsboróból és a maszkos gyilkos New Yorkban akarja befejezni félbemaradt munkáját… nyilván a metróban is tiszteletét téve.
A hatodik felvonás meglepő módon cseppet sem erőltetve, simulékonyan vezeti tovább a történetet. Sam (Melissa Barrera) és Tara (Jenna Ortega) elköltözik a nagyvárosba, ahol megpróbálnak új életet kezdeni. Sam még mindig a múltban ragadva próbálja feldolgozni a tavaly őket ért traumákat, miközben anyatigrisként védelmezi húgát. Utóbbi főiskolára jár, barátokat szerez, és optimistán, a jövőbe tekintve igyekszik maga mögött hagyni az egy évvel korábban történt háromnapos tortúrát.
Egészen jól is mennek a dolgok, amíg meg nem jelenik újra Szellempofa, aki ráadásul az előző gyilkosok örökségének tiszteletére merészebb módszerekhez folyamodik.
![](https://i0.wp.com/geekvilag.hu/wp-content/uploads/2023/03/image-1.png?resize=640%2C360&ssl=1)
[h]Senki sincs biztonságban[/h]
Ahogy szakavatott Sikoly-rajongók is sejthetik, ez a film is roppant meta. De annyira, hogy már a metában lévő meta is kap egy extra csavart. Bevallom, ez sok jelenetben csak frusztráló, és gyakran erőltetettnek hat, mert nagyon nehéz követni, hogy a többrétegnyi jelentéstartalom éppen melyik rétegét fejtegeti és akarja közölni a nézővel.
Ráadásul minden olyan jelenetnél, amikor éppen a franchise-mozik szabályairól beszélnek és próbálják ezeket elhinteni a jelen filmre vonatkozóan, akkor mindig kisiklik egy kicsit. A forgatókönyv emiatt többször kicsapongónak hat, ami azt eredményezi, hogy időről időre szétesik a film. És mivel a felvázolt szabályokat akkor is be akarja tartani, amikor éppen merésznek próbál látszani, könnyen kiszámíthatóvá teszi.
Az egyik ilyen szabály, hogy ha már ez a hatodik rész, senki sincs biztonságban, bárki feláldozható, és bármilyen eszközökhöz folyamodhatnak a készítők, bár a plot armor azért nagy úr! Ezen a ponton azért éreztem némi ellentmondást, de spoilerek nélkül nem tudnék részletekbe menni, így ezt a gondolatmenetet itt félbeszakítom.
![](https://i0.wp.com/geekvilag.hu/wp-content/uploads/2023/03/image.png?resize=640%2C427&ssl=1)
[h]Korhatáros balhé[/h]
A Sikoly VI ugyan több sebből vérzik, de becsületére legyen mondva, hogy a történetet megpróbálják egyben tartani, és ehhez remekül asszisztálnak a remek színészek. A két nővér jól működik együtt, és a roppant tehetséges Jenna Ortega végre több szerephez jut és meg tudja csillogtatni képességeit.
A karakterek a klasszikus slasherekkel ellentétben megpróbálnak emberi lényként viselkedni, nem csak vérrel teli biodíszek. Emiatt a néző tud hozzájuk kötődni, akár még meg is tudja sajnálni őket, ha kést állít beléjük a gyilkos. A film egyik abszolút pozitívum pontjaként éltem meg, hogy lehet a karakterekért izgulni, és ez borzasztóan ritka a műfajban.
A gyilkosságok elég véresre és agresszívre sikeredtek, és a Szellempofák (nem spoiler, mindig több van) kifejezetten ijesztő atmoszférát sugároznak magukból. A mozikba R-besorolással, tehát a legkeményebb limitációkkal került be a film.
Tény, hogy ez az egyik, ha nem a legvéresebb Sikoly eddig, és van pár merész és brutális jelenet, az R-besorolást mindenképpen túlzásnak tartom. Az ehhez tartozó magyarázat sem feltétlenül a gore-t emelte ki (a belezésekből nem sokat látunk), hanem a pszichológiai vonzatát, amit valahol meg tudok érteni, de ez még igazán beleférhetett volna a 18-as “karikába”.
A Sikoly VI a fináléra minden csövön tüzel, az előző rész végét is abszolút nagyzolásnak és túl toltnak tartottam, de ez mindenből rátesz egy lapáttal.
![](https://i0.wp.com/geekvilag.hu/wp-content/uploads/2023/03/image-2.png?resize=640%2C281&ssl=1)
[h]Verdikt[/h]
A Sikoly a hatodik részre a New York-i közeggel elég frissítően hat, és elég jól ki is használták a nagyvárosi környezetet. Viszont a film egyszerre sok minden szeretne lenni, de a forgatókönyv több helyen is szétesik. Sokat markol, de nem tud elég időt szánni mindenre, és rendszeresen két szék között a földre zuttyan. De nem is szeretném túlságosan savazni emiatt, mert mégiscsak slasher-mércével kell nézni, és ha így tekintünk rá, akkor egy több, mint tisztességes alkotást kapunk. Pláne, hogy sokkal de sokkal jobb, mint az utolsó (két) Halloween feltámasztás.
A gyilkosságok jól működnek, Szellempofa is kapott egy személyiségbeli változást, és a zsáner adta lehetőségeket remekül használja ki a film.
A szinkron is meglepően jó: behoztak mai gen-z szlengeket, amiket rendszeresen használtak is, és valamiért nem voltak totálisan kínosak. Jól illeszkedtek a karakterek személyiségéhez, és szimplán jól is volt megírva a magyar szöveg hozzá, és a szinkron színészek is ügyesen eltalálták a tónust.
Összességében, aki egy jobban sikerült slasherre vágyik, annak minden hibája ellenére is nyugodt szívvel tudom ajánlani az új Sikolyt. A metázás kicsit bosszantó tud lenni, de ha ezen túllendültök, sok baj nem lehet. Az R-besorolás is túlzás, de rendesen haza fogja vágni a mozis megtekintéseket. Gondolom előbb-utóbb bekerül streaming kínálatba, így legkésőbb akkor, de megfogja találni a közönségét.